Volby do obecních zastupitelstev  a geneze lokálních stranicko-    
                      politických konfigurací v kosovském protektorátu
 
Maxmilián Strmiska

Je zřejmé, že rodící se kosovský stranicko-politický pluralismus představuje pouze “podrozvinutou” stranickou soustavu, vyznačující se nízkým stupněm “uspořádanosti” a vývoje “systémových vlastností”, a to jak pokud jde o vnitřní charakteristické rysy, tak i ve vztahu k působení a povaze “vnějších” vazeb kosovského stranicko-politického pluralismu a míře jeho autonomie vůči – v daném případě velmi specifickému - vnějšímu prostředí, resp. impulsům a vlivům z tohoto vnějšího prostředí přicházejícím.  Z tohoto hlediska je jasné, že – a také  proč – si deskripce kosovského stranicko-politického pluralismu  může prozatím klást pouze velmi omezené cíle, i když je zároveň nepopiratelné, že  se tento ”protektorátní” pluralismus postupně stává zajímavým předmětem politologického výzkumu systémů politických stran. Cíl této stati je tudíž velmi skromný: přispět několika faktografickými poznámkami a hypotézami k deskripci a analýze kosovské soustavy politických stran, zejména pak k interpretaci výsledků a  formativního působení voleb do obecních zastupitelstev (uskutečněných 28. října 2000) na charakter a vývoj lokálních kosovských stranicko-politických konfigurací.

Základním faktem, z něhož musí vycházet interpretace výsledků a formativního působení říjnových voleb do místních zastupitelstev v Kosovu, je skutečnost, že ze dvaceti sedmi municipalit - v nichž se volby uskutečnily - pouze v jediném případě (Dragaš) nevzešla z těchto voleb “jednobarevná”, jednostranická absolutní většina. Z celkem dvaceti šesti případů absolutní “jednobarevné” většiny se ve 20 případech jednalo o absolutní většinu Demokratického svazu Kosova (LDK), v šesti zbývajících pak o absolutní většinu dosaženou v příslušných zastupitelstvech Demokratickou stranou Kosova (PDK); přičemž za zmínku stojí také to, že LDK neskončil nikde hůře než jako druhá strana v pořadí co do získaných křesel, zatímco PDK ve třech případech skončila hůře než druhá (třetí v obcích Peč, Ďakovice, Dečani - ve všech třech případech za AAK; v Ďakovici byla PDK dokonce až “čtvrtou” stranou). Spojenectví pro budoucnost Kosova (AAK) představuje většinou “třetí” formaci-stranu (druhou ve výše zmíněných třech municipalitách), na horším než třetím místě pak AAK skončila celkem v pěti obcích (cf. OSCE 2000b). Pouze tyto tři formace (LDK, PDK, AAK) lze považovat za celokosovské či celoregionální stranicko-politické aktéry (cf. ICG 2000; OSCE 2000a).

Zastoupení v orgánech municipální samosprávy Kosova díky obecním volbám získalo celkem čtrnáct formací, resp. kandidátek, z toho jedenáct politických stran: LDK, PDK, PShDK, SDA, PQLK, PLK, BSDAK, PRK, PNDSH, DRSM, PDAShK, jedna aliance - AAK, jedna občanská iniciativa - GIG a jeden nezávislý kandidát - Gani Selman Krasniqi (cf. OSCE 2000b). 

Tabulka č. 1: Výsledky kosovských voleb do obecních zastupitelstev - celkový přehled
politická formace (strana,  aliance, občanská iniciativa, nezávislí kandidáti)	počet obcí (zastupitelstev) , v nichž kandidovala příslušná formace	celkem získaných hlasů (%)	celkem získaných mandátů	
LDK	27	58,0%	504	
PDK	27	27,3%	267	
AAK	27	  7,7%	  71	
PShDK	13	  1,2%	    8	
SDA	  5	  0,5%	    4	
PQLK	16	  0,8%	    3	
GIG	  1	  0,3%	    3	
PLK	19	  0,6%	    2	
BSDAK	  5	  0,6%	    2	
PRK	12	  0,3%	    1	
PNDSH	  9	  0,3%	    1	
DRSM	  1	  0,3%	    1	
PDAShK	  7	  0,2%	    1	
Gani Selman Krasniqi	  1	  0,1%	    1	
Pramen: OSCE Mission in Kosovo (2000b).  

Již letmý pohled na celkový přehled výsledků municipálních voleb tedy ukazuje na značnou převahu Demokratického svazu Kosova (LDK), nabývajícího rysy quasipredominantní (či dokonce quasiultradominantní) strany. Trvalost a rozsah “systémového” či formativního působení tohoto trendu lze ovšem – z řady různých důvodů – nyní jen stěží odhadnout.   

Pokud jde o zkoumání jednotlivých lokálních stranicko-politických konfigurací a formátů  a s nimi spjatých predispozic pro soutěž a kooperaci politických stran, jeví se jako užitečné rozlišení pěti skupin těchto konfigurací.

Tabulka č. 2: Klasifikace lokálních stranicko-politických formátů a konfigurací
A.
Dvoustranické s jednobarevnou absolutní většinou
(PDK vs LDK)	B.
třístranické s jednobarevnou absolutní většinou
(LDK; PDK, AAK)	C.
čtyř- a vícestranické s jednobarevnou absolutní většinou
(s tripolaritou LDK; PDK, AAK)	D.
čtyř- a vícestranické s jednobarevnou absolutní většinou
(bez vyhraněné tripolarity LDK; PDK, AAK)	E.
vícestranické bez jednobarevné absolutní většiny
	
Gllogovc/Glogovać;
Shtërpcë/Štrpce; Skënderaj/Srbica;	Deçani/Dećani; Novobërdë/Novo Brdo; Mitrovicë/Mitrovica; Ferizaj/Uroševac; Kamenicë/Kamenica; Prishtinë/ Priština; Lipjan/Lipljan; Obiliq/Obilić; Podujevë/Podujevo;  Rahovec/Orahovac; Shtime/Štimlje; Vushtrri/Vučitrn;	Fushë Kosovë/Kosovo Polje; Gjilan/Gnjilane; Kaçanik/Kačanik; Istoq/Istok;  Klinë/Klina; Pejë/Peć;  Viti/Vitina;	Gjakovë/Ďakovica; Malishevë/Mališevo; Suharekë/Suva Reka; Prizren/Prizren; 	Dragash/Dragaš	
 Pramen: zpracováno na základě vlastní analýzy na základě dat OSCE Mission in Kosovo (OSCE 2000b).  

Dragašský multipartismus (LDK, PDK, GIG, SDA), jak bylo již řečeno, představuje – alespoň prozatím – ojedinělou výjimku. Za spíše netypická uspořádání je možné považovat také tři ”čistě” dvoustranické konstelace (PDK versus LDK). Nejčastěji  (a to dvanáctkrát) se lze setkat s tripartitními lokálními konfiguracemi (zahrnujícími LDK, PDK a AAK – nikoli nezbytně v tomto pořadí), které zároveň nejvíce odpovídají celoregionálnímu vzorci stranicko-politické soutěže. Této kategorii je velmi blízká skupina sedmi mnohastranických (obvykle čtyřstranických) formátů či konstelací, v nichž trojici hlavních politických formací-pólů (LDK, PDK, AAK) doplňují další stranicko-političtí aktéři, vyznačující se ovšem relativně malým  (a nejčastěji též zřetelně lokálně či subregionálně omezeným) voličským potenciálem. Čtyři další kosovské mnohastranické municipální stranicko-politické soustavy vykazují obdobné charakteristické rysy (v Tabulce č. 2 jsou zařazeny do kategorie D),  ovšem s tím významným rozdílem, že v jejich případě je více či méně narušena tripolarita LDK vs PDK vs AAK: v municipalitách Malishevë/Mališevo (čtyřstranická konstelace; resp. třístranická doplněná nezávislým zastupitelem), Suharekë/Suva Reka (čtyřstranická konstelace) a Prizren/Prizren (sedmistranická konstelace) je tomu tak kvůli relativně slabému postavení AAK, zatímco v Gjakovë/Ďakovici (pětistranická konfigurace) se PDK ocitla až na čtvrté pozici (s pouhými třemi mandáty z celkových 41) za quasipredominantní LDK (26 mandátů), AAK (7 křesel) a Albánskou křesťanskodemokratickou stranou Kosova (PShDK; 4 mandáty). Je však nutné připomenout, že ve všech čtyřech případech se jedná o konfigurace s absolutní většinou LDK, což je okolnost značně relativizující posuzování relevance ostatních politických formací a jejich kapacitu ztělesňovat alternativní hlavní či alespoň vedlejší stranicko-politický pól. Takové efektivní posouzení pozice a role kosovských politických stran, aliancí, občanských iniciativ a nezávislých kandidátů-zastupitelů, ať již v municipální, subregionální či regionální sféře, bude nepochybně možné až v dalších stadiích vývoje kosovského stranicko-politického pluralismu.

Zkratky názvů vybraných kosovských politických stran a aliancí

AAK (Aleanca Për Ardhmërinë e Kosovës)
BSDAK (Bošnjacka Stranka Demokratske Akcije Kosova)
DRSM (Demokratska Reformska Stranka Muslimana)
GIG (Gradžanska Iniciativa Gore)
LDK (Lidhja Demokratike e Kosovës)
PDAShK (Partia Demokratike Ashkali Shqiptare e Kosovës)
PDK (Partia Demokratike e Kosovës)
PLK (Partia Liberale e Kosovës)
PNDSH (Partia Nacionale Demokratike Shqiptare)
PQLK (Partia Quendra Liberale e Kosovës)
PRK (Partia Republikane e Kosovës)
PShDK (Partia Shqiptare Demokristiane e Kosovës)
SDA (Stranka Demokratske Akcije Kosova)

Vybraná literatura a prameny

Ágh, A. (1998a):  Emerging Democracies in East Central Europe and the Balkans, Edward Elgar, Cheltenham.
Ágh, A. (1998b): The Politics of Central Europe, Sage, London.
AIM - Alternativna Informativna Mreza (1994-2000), elektronické materiály (http://www.aimpress.org/).
Bala, B. (2000): Peaceful Elections, Rugova the Winner, AIM,  9-11-2000.
Bielasiak, J. (1997): Substance and Process in the Development of Party Systems in East Central Europe, Communist and Post-Communist Studies, XXX, n. 1, March 1997, s. 23-44.
Della Porta, D. (1999): La politica locale. Potere, istituzioni e attori tra centro e periferia,  il Mulino, Bologna.
Gashi, Z. (2000): New Parties on Political Scene of Kosovo, AIM, 3-5-2000.
I Balcani (1998-2000), elektronické materiály (http://www.ecn.org/est/balcani/). 
ICG-International Crisis Group (2000): Elections in Kosovo: Moving Toward
Democracy?, ICG, dat. 7 July 2000 (http://www.intl-crisis-group.org/projects/kosovo/reports/).
Naegele, J. (2000): Rugova Emerges Victorious in Kosova Local Elections, RFE/RL 31-10-2000 (http://www.rferl.org/newsline/2000/10/5-not/not-311000.html).
OSCE (Organization for Security and Co-Operation in Europe) Mission in Kosovo (2000a): Political Party Guide. Municipal Elections, Kosovo, 2000, OSCE  (OSCE Political Party Service Center) (http://www.osce.org/kosovo/elections/pdf/ppg-e.pdf).
OSCE (Organization for Security and Co-Operation in Europe) Mission in Kosovo (2000b): Kosovo Municipal Elections 2000 Final Certified Results, OSCE (http://www.osce.org/kosovo/elections/results.php3).
OSCE (Organization for Security and Co-Operation in Europe) Mission in Kosovo (2000c): Municipal Profiles, OSCE – Democratization, (http://www.osce.org/kosovo/publications/democratization/municipal_profiles/index.htm).
Rexhepi, F. (2000a): Politička scena pred izbore, AIM, 6-6-2000.
Rexhepi, F. (2000b): Multi-Directional Political Differentiation, AIM, 9-10-2000.
Strmiska, M. (1998): Póly, polarita a utváření středo- a východoevropských multipartismů, Politologický časopis, V, n. 4, s. 347-365.
Strmiska, M. (1999): Pluralita, polarita a geneze nových středo- a východoevropských systémů politických stran, in: Strmiska, M. (red.): Postkomunistické stranické soustavy a politická pluralita, Msarykova univerzita, Brno, s. 11-36.